Glargiini-insuliini on pitkävaikutteinen biosynteettinen ihmisinsuliinijohdos, jota käytetään diabeteksen hoitoon kerran päivässä pistettävänä perusinsuliinina. Sen vaikutus kestää noin vuorokauden melko tasaisena.[1] Sitä käyttää 40 000 suomalaista noin 100 000:sta insuliinivalmisteiden käyttäjästä. Sen kauppanimiä ovat Lantus ja Optisulin.[2]
Glargiini tuli Suomessa käyttöön vuonna 2003. Sitä ennen se oli vuodesta 2000 käytössä erikoisluvalla. Ykköstyypin diabeteksen hoidossa se on kokonaan korvattava, kakkostyypillä peruskorvattava.[1]
Tyypin 1 diabeteksessa sillä on todettu saavutettavan parempi tasapaino vähemmillä hypoglykemioilla kuin NPH-insuliineilla.[3] Kakkostyypin diabeetikoista glargiinin käyttäjillä on hypoglykemioita vähän vähemmän verrattuna NPH-insuliinin käyttäjiin.[4] Glargiinista ei ole hyötyä niille tyypin 2 diabeetikoille, joilla glukoositasapaino on hyvä ja hypoglykemiakohtauksia NPH-insuliinilla hyvin vähän. Kerran päivässä pistettävänä sitä pidetään kuitenkin kätevämpänä kuin NPH-insuliinia. Se on NPH-insuliinia kalliimpaa, ja siitä ei ole turvallisuuden kannalta pitkän aikavälin kokemusta. NICE ei suosita glargiini-insuliinia tyypin 2 diabeetikoille rutiinikäyttöön.[1] Glargiinia käytettäessä tarvitaan jokaiselle aterialle ja myös isommille välipaloille lyhytvaikutteinen ateriainsuliiniannos.[5]
Euroopan lääkevirasto EMEA tutkii glargiinin epäiltyä yhteyttä syöpäriskiin.[2]
Glargiini-insuliinin kemiallinen kaava on C267H404N72O78S6, moolimassa 6062,89 g/mol, CAS-numero 160337-95-1 ja ATC-koodi A10AE04.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search