Berylliumoxid | |
---|---|
![]() | |
Generelt | |
Systematisk navn | Oxoberyllium |
Andre navne | Beryllia, Bromellete, Thermalox, Naturlig bromellit, Thermalox 995.[1] |
Fremtræden | Colourless, vitreous crystals |
CAS-nummer | |
PubChem | |
SMILES | [Be]=[O] |
InChI | 1/Be.O/rBeO/c1-2 |
Kemiske egenskaber | |
Massefylde | 3,01 g cm3 |
Opløselighed i vand | 0,00002 g/100 mL |
Smeltepunkt | 2507 |
Kogepunkt | 3900 |
Refraktionsindeks | 1,719 |
Struktur | |
Krystalstruktur | Heksagonal |
Koordinationstal | Tetragonal |
Molekylær form | Lineær |
Termokemi | |
DeltaHf | –599 kJ mol−1[2] |
Std. molar entropi S | 13,73–13,81 J K−1 mol−1 |
Std. molar varmekapacitet, cp | 25,5 J/mol K |
Sikkerhed | |
EU klassifikation | ![]() |
NFPA 704 | ![]() ![]() ![]() |
R-sætninger | R49, R25, R26, R36/37/38, R43, R48/23 |
S-sætninger | S53, S45 |
LD50 | 2062 mg kg−1 (mus, oralt) |
Beslægtede stoffer | |
Andre anioner | Berylliumtellurid |
Andre kationer | Magnesiumoxid, Calciumoxid |
Hvis ikke andet er angivet, er data givet for stoffer i standardtilstanden (ved 25 °C, 100 kPa) | |
Berylliumoxid (BeO), også kendt som beryllia, er en uorganisk forbindelse med den kemiske formel BeO. Dette farveløse, faste stof er en bemærkelsesværdig elektrisk isolator med en højere termisk ledningsevne end noget andet ikke-metal med undtagelse af diamant, og som ligefrem er bedre end de fleste metaller.[1] Som et amorft faststof er berylliumoxid hvidt. Dets høje smeltepunkt har ført til dets brug som ildfast materiale.[2] Det forekommer i naturen som mineralet bromellit. Historisk er berylliumoxid blevet kaldt glucina eller gluciniumoxid.
{{citation}}
: CS1-vedligeholdelse: Flere navne: authors list (link)
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search