![]() | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Født | 6. september 1876 ![]() Clunie, Storbritannien ![]() |
Død | 16. marts 1935 (58 år) ![]() Aberdeen, Storbritannien ![]() |
Gravsted | Allenvale Cemetery ![]() |
Nationalitet | ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | Aberdeen Universitet, University of Aberdeen School of Medicine ![]() |
Medlem af | Royal Society, Deutsche Akademie der Naturforscher Leopoldina ![]() |
Beskæftigelse | Universitetsunderviser, opfinder, fysiolog, læge ![]() |
Fagområde | Lægevidenskab, fysiologi ![]() |
Arbejdsgiver | Leipzig Universitet, University of Toronto ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Fellow of the Royal Society (1923), Cameron-prisen ved Universitet i Edinburgh, Canadian Medical Hall of Fame (2012), medlem af Royal Society of Edinburgh (1932), Nobelprisen i fysiologi eller medicin (1923) ![]() |
Nobelpris | ![]() |
Information med symbolet ![]() |
John James Rickard Macleod (født 6. september 1876 i Clunie i Perthshire, død 16. marts 1935 i Aberdeen) var en skotsk fysiolog. I 1923 modtog han Nobelprisen i fysiologi eller medicin for opdagelsen af insulin.
Macleod blev 1899 demonstrator i fysiologi ved London hospital, 1903 professor i Cleveland, Ohio, 1918 i Toronto samt fra 1928 i Aberdeen. Han bedrev undersøgelser angående kulhydratomsætningen, angående åndingscentrum, dykkersyge med mere men er mest kendt for de arbejder, hvori han befordrede Frederick G. Bantings opdagelse af insulinet, for hvilke han sammen med denne modtog nobelprisen i fysik og medicin 1923.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search