Kybele eller Cybele (latin Magna Mater, den store moder). Hun var den frygiske modergudinde fejret med orgiastiske riter i bjergene i det centrale og vestlige Anatolien og datter af den frygiske himmelgud og jordgudinde; født som hermafroditten Agdistis, der, efter at være kastreret af guderne, blev til gudinden Kybele. I Pausanias' version af myten identificeres den frygiske himmelgud med Zeus. [1] Pausanias så i Delfi en sten af moderat størrelse, der hver dag blev salvet; og dækket med nyklippet fåreuld ved hver højtid. Lokalbefolkningen mente, stenen var den, Kybele gav til Saturn, så han åd den i stedet for sin søn, spædbarnet Jupiter, som Saturn kastede op igen. [2]
Kybele havde en række fællestræk med andre af oldtidens frugtbarhedsgudinder som Astarte, Ishtar, Gaia, Afrodite, Rhea og Artemis. I Lilleasien fandtes der en lang række kultsteder, som primært lå på eller tæt ved et bjerg. Den mest fremtrædende helligdom var ved Pessinus ved Didymonbjerget, hvor den centrale kultgenstand var en meteorit. Også i Kybeles helligdom på Kreta fandtes en meteorit. Den ældste omtale af en meteorit skyldes filosoffen Pythagoras, der i 550 f.Kr. besøgte helligdommen. [3]
Kybeles præster var eunukker og kaldtes korybanter. Ypperstepræsten bar sædvanligvis titlen Attis, navnet på hendes elsker i myterne. Sammen med Attis blev Kybele tilbedt i vilde, følelsesladede, blodige, orgielignende renselsesceremonier, akkompagneret af vilde skrig og en infernalsk blanding af trommer, fløjter og bjælder.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search