Park Chung-hee | |
---|---|
![]() | |
Personlig information | |
Kæle/øgenavn | 高木 正雄 ![]() |
Født | 14. november 1917 ![]() Gumi, Sydkorea ![]() |
Død | 26. oktober 1979 (61 år) ![]() Jongno-gu, Sydkorea ![]() |
Dødsårsag | Skudsår ![]() |
Gravsted | Seoul National Cemetery ![]() |
Politisk parti | Det demokratisk-republikanske parti ![]() |
Far | Park Seong-bin ![]() |
Mor | Baek Nam-ui ![]() |
Søskende | Park Dong-hee, Park Mu-hee, Park Gwi-hee, Park Han-saeng, Park Jae-hee, Park Sang-hee ![]() |
Ægtefæller | Yuk Young-soo (fra 1950), Kim Ho Nam (1936-1950) ![]() |
Børn | Park Geun-hye, Park Jae-ok, Park Geun-ryeong, Park Ji-man ![]() |
Uddannelse og virke | |
Uddannelsessted | Manchukuos statslige Militærskole, Koreas militærakademi, Det kejserlige militærakademi ![]() |
Beskæftigelse | Militærperson, politiker ![]() |
Nomineringer og priser | |
Udmærkelser | Den Italienske Republiks Fortjenesteorden, De gunstige skyers orden, Nigers Nationalorden, Serafimerordenen, Solens Orden i Peru med flere ![]() |
Fængslet i | Seodaemun Fængsel ![]() |
Signatur | |
![]() | |
Information med symbolet ![]() |
Park Chung-hee (hangul: 박정희, hanja: 朴正熙, romanisering: Pak Chŏnghŭi, revideret romanisering: Bak Jeonghui, født 14. november 1917 i Gumi, Japansk Korea død 26. oktober 1979 i Seoul Republikken Korea) var en sydkoreansk officer og politiker. Han havde baggrund som general i Sydkoreas hær, og tog magten i Sydkorea ved et militærkup i 1961. Park var præsident frem til, at han blev myrdet af efterretningsleder Kim Jae Kyu i 1979.
Park har fået æren for, at landet oplevede en voldsom modernisering og økonomisk vækst gennem eksportorienteret industrialisering.[1] Sydkorea var blandt verdens fattigste lande efter Koreakrigen 1950–1953 og regnes i dag som en af de fire tigerøkonomier. Samtidig var Parks regime et autoritært diktatur, og der forekom fængslinger, tortur og drab på politiske modstandere. Parks regime blev særlig autoritært efter 1971. Regimet er også blevet beskrevet som konservativt og statskorporativistisk[2] eller fascistisk.[3] Han er også blevet kritiseret for at have kæmpet på japansk side under 2. verdenskrig.
I 1999 blev han (sammen med den nordkoreanske leder Kim Il-sung) kåret til én af 1900-tallets ti største asiater af Time.[4]
{{cite book}}
: CS1-vedligeholdelse: Flere navne: editors list (link)
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search