Molli on duurin ohella toinen länsimaisessa musiikissa vanhastaan käytetty diatoniseen asteikkoon perustuva sävellaji. Päinvastoin kuin duuri, molli mielletään usein surumieliseksi tai salaperäiseksi.[1] Mollia vastaava kirkkosävellaji on aiolinen sävellaji.
Mollikolmisointu on kolmisointu, jossa perussävelen yläpuolella on pieni terssi ja puhdas kvintti. Mollikolmisoinnun muodostavat esimerkiksi sävelet a, c ja e (a-mollikolmisointu) tai c, es ja g (c-mollikolmisointu). Mollin peruskolmisointu on mollikolmisointu. Puhtaasti viritetyssä mollikolmisoinnussa sävelten taajuuksien suhteet ovat 10:12:15.
Termi molli johtuu latinan sanasta mollis, joka merkitsee pehmeää.[2]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search