Fylogeografie je vědecká disciplína, která pomáhá biogeografii stanovit s co největší přesností směry a cesty při postupném rozšiřování živých organismů v dané oblasti a v čase.
Zjišťuje pomoci tzv. molekulárních markerů příbuznost mezi studovanými jedinci na určitém území. Využívá toho, že živé organismy si nesou v DNA stopy své minulosti, což ve výsledku pomáhá odhalit historii druhu v geografickém kontextu.
Pomoci molekulární techniky se zkoumají informace uložené v DNA, často se využívá cpDNA, AFLP, RFLP nebo mikrosatelitů. Fylogeografie se zabývá geografickým rozložením genealogických linií organismů, zejména uvnitř druhu a mezi blízce příbuznými druhy. Zjišťuje příbuzenské vztahy mezi vybranými jedinci, vytváří tzv. fylogenetický strom a porovnáním s jejich geografickým rozšířením lze s velkou pravděpodobností správně rekonstruovat historii migrace i jednotlivé migrační proudy, je možno stanovit vzájemnou příbuznost bioty z jednotlivých oddělených lokalit. Tyto analýzy však nedokážou zachytit vyhynulé linie.
Klasické evropské fylogeografické práce se zabývají šířením organismů z jižněji položených evropských území na sever započatým asi před 13 000 léty, po odeznění posledního glaciálu. Studují stěhování nebo rozšiřování areálu výskytu druhů:
Výše popsanou technikou již nelze ozřejmit pohyby v posledním interglaciálu a starší, tam jsou údaje přepsány novějším dějem po skončení posledního glaciálu.
Obdobně se místními podmínkami zabývají fylogeografické práce zpracovávající jiná území a kontinenty, např. migrací mezi Asii a Severní Amerikou.[1][2][3]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search