Un fàrmac antiagregant plaquetari (AP) és aquell que disminueix l'agregació plaquetària[1] i inhibeix la formació de trombes. Els antiagregants plaquetaris són eficaços en la circulació arterial, on els anticoagulants tenen poc efecte, i poden ser administrats tant per via oral com parenteral.[2] S'utilitzen àmpliament en la prevenció primària i secundària de la malaltia cerebrovascular trombòtica o en la malaltia cardiovascular.[3]
A principis de la dècada de 1950, el metge estatunidenc Lawrence Craven (1883-1957) fou qui recomanà per primera vegada l'ús de l'aspirina per evitar els infarts de miocardi. Els britànics John Robert Vane i Priscilla Piper[4] i Harvey Weiss, investigador de l'Hospital del Mont Sinaí,[5] descrigueren els principals mecanismes antiagregants d'aquest fàrmac durant els anys 60.[6] Al llarg dels anys següents, diferents grups de recerca van descobrir les bases moleculars de l'agregació plaquetària. El 1994 la FDA aprovà la utilització de l'abciximab en angioplàsties coronàries i el 1998 va comprobar-se l'eficàcia dels primers inhibidors de la recaptació d'adenosina.[7]
Els mecanismes d'acció dels APs són molt diversos, però tots alteren d'una forma o d'una altra els processos d'activació de les plaquetes propis de l'hemostàsia primària.[8] Dita alteració pot ser permanent o reversible.[9]
En molts casos, és recomanable emprar una combinació d'APs -habitualment aspirina i un altre modificador de la funció plaquetària- per aconseguir una major efectivitat terapèutica.[10][11] Aquesta forma de tractament dual s'utilitza, per exemple, en la prevenció d'infarts cerebrals després d'un accident isquèmic transitori.[12]
Per tal d'evitar determinades complicacions postoperatòries, els APs es poden associar amb alguns tipus d'anticoagulants.[13] En certs supòsits, és possible combinar APs i anticoagulants orals d'acció directa no antagonistes de la vitamina K sense augmentar els riscos iatrogènics.[14] Amb la finalitat de minimitzar el possible desenvolupament d'hemorràgies digestives altes, pot ser convenient compaginar la presa d'APs amb la d'inhibidors de la bomba de protons.[15][16] S'han descrit altres fenòmens hemorràgics relacionats amb els APs: hematúria, equimosis cutànies, lesions purpúriques, sagnat gingival o hemoptisi. El nombre d'efectes adversos, però, és reduït si es compara amb la quantitat total de malalts que reben aquesta classe de medicaments.[17]
Es creu que les propietats de l'àcid protocatecúic,[18] una substància fenòlica present a les plantes del gènere Lonicera, podrien ser idònies per desenvolupar un nou AP amb un baix risc de complicacions hemorràgiques.[19] També s'han avaluat positivament els efectes antitrombòtics de la paeoniflorina[20] provinent de les arrels de Paeonia suffruticosa,[21] ja que és un compost que inhibeix de forma selectiva l'agregació plaquetària induïda per la fricció hemodinàmica sanguínia.[22] Diversos alcaloides d'origen vegetal que presenten característiques antiagregants molt versàtils es consideren bons candidats per formar part de futurs medicaments.[23]
Molts verins de serp contenen molècules que alteren la formació del tap plaquetari a través de diferents vies.[24] D'entre elles, les desintegrines (uns pèptids de baix pes molecular, rics en cisteïna i amb una seqüència arginina-glicina-àcid aspàrtic) purificades obtingudes de membres de la família Viperidae, com ara les provinents de l'espècie Protobothrops flavoviridis,[25] són potents inhibidors de l'agregació plaquetària.[26] Una toxina d'aquestes característiques, BmooPAi, provinent de la serp Bothrops moojeni,[27] es considera una base efectiva pel desenvolupament d'un potencial antiagregant plaquetari sense cap activitat col·lateral proteolítica, hemorràgica o fibrinolítica.[28] El descobriment d'un mètode per crear organoids de glàndules productores de verí de serp[29] ha creat noves perspectives en la recerca de compostos d'aquesta naturalesa. S'han publicat molts treballs sobre les propietats antiagregants de diverses substàncies provinents d'altres animals, com ara sangoneres o ratpenats hematòfags,[30] i una de les més actives és una proteïna anomenada anophelina,[31] una proteïna present a la saliva de mosquits del gènere Anopheles, la qual pot ser combinada amb determinats anticossos.[32]
- ↑ «SDCEP Anticoagulants and Antiplatelets» (PDF). Arxivat de l'original el 28 març 2017. [Consulta: 28 desembre 2016].
- ↑ Iqbal, AM; Lopez, RA; Hai, O «Antiplatelet Medications» (en anglès). StatPearls Publishing LLC, 15, 15-01-2020, pàg. 5. PMID: 30725747 [Consulta: 27 gener 2020].
- ↑ Silva MV, Dusse LM, Vieira LM, Carvalho MdG «Platelet antiaggregants in primary and secondary prevention of atherothrombotic events» (en anglès). Arq Bras Cardiol, 100, 6, Juny 2013, pàg. e78-e84. DOI: 10.5935/abc.20130122. ISSN: 0066-782X. PMID: 23842881 [Consulta: 5 juliol 2018].
- ↑ Costello, J «Obituary for Professor Priscilla Piper» (en anglès). Prostaglandins, 49, 6, Juny 1995, pàg. 319-322. DOI: 10.1016/0090-6980(95)90003-9. ISSN: 0090-6980. PMID: 7480801 [Consulta: 9 febrer 2020].
- ↑ Weiss HJ, Aledort LM, Kochwa S «The effect of salicylates on the hemostatic properties of platelets in man» (PDF) (en anglès). J Clin Invest, 47, 9, Setembre 1968, pàg. 2169-2180. DOI: 10.1172/JCI105903. PMC: 297378. PMID: 5675432 [Consulta: 11 juliol 2018].
- ↑ Miner, J; Hoffhines, A «The discovery of aspirin's antithrombotic effects» (en anglès). Tex Heart Inst J, 34, 2, 2007, pàg. 179-186. ISSN: 0730-2347. PMC: 1894700. PMID: 17622365 [Consulta: 11 juliol 2018].
- ↑ Schafer, AI «Antiplatelet Therapy» (en anglès). A: 50 Years in Hematology: Research That Revolutionized Patient Care, Chap. 3. American Society of Hematology, Desembre 2008, pàg. 23-24 [Consulta: 11 juliol 2018].
- ↑ Badimón, L; Vilahur, G «Mecanismos de acción de los diferentes agentes antiplaquetarios» (en castellà). Rev Esp Cardiol, 13 (Supl B), Febrer 2013, pàg. 8-15. DOI: 10.1016/S1131-3587(13)70074-8. ISSN: 1579-2242 [Consulta: 5 juliol 2018].
- ↑ Altimiras, J «Antiagregants plaquetaris». Butlletí d'informació terapèutica del Departament de Salut de la Generalitat de Catalunya, 17, 4, Juny 2005, pàg. 25-30. ISSN: 1579-9441 [Consulta: 5 juliol 2018].
- ↑ Almendro Delia, M; Hidalgo Urbano, RJ «Doble antiagregación plaquetaria: indicaciones y duración» (PDF) (en castellà). BTA, 31, 3, 2016, pàg. 21-27. Arxivat de l'original el 5 de juliol 2018. DOI: 10.11119/BTA2016-31-03. ISSN: 0212-9450 [Consulta: 5 juliol 2018].
- ↑ Squizzato A, Keller T, Romualdi E, Middeldorp S «Clopidogrel plus aspirin versus aspirin alone for preventing cardiovascular disease». Cochrane Database Syst Rev, 1, 2011. DOI: 10.1002/14651858.CD005158.pub3. PMID: 21249668.
- ↑ Anjum I, Kashif T, Ahmed MM, Sohail W, et al «Dual or Mono Antiplatelet Therapy for the Prevention of Ischemic Stroke: A Literature Review» (en anglès). Cureus, 10, 6, 20-07-2018, pàg. e2847. DOI: 10.7759/cureus.2847. PMC: 6103388. PMID: 30140598 [Consulta: 7 octubre 2018].
- ↑ Schlitt A, Jámbor C, Spannagl M, Gogarten W, et al «The perioperative management of treatment with anticoagulants and platelet aggregation inhibidors» (en anglès). Dtsch Arztebl Int, 110, 31-32, Agost 2013, pàg. 525-532. DOI: 10.3238/arztebl.2013.0525. PMC: 3782019. PMID: 24069073 [Consulta: 6 juliol 2018].
- ↑ Johansen H, Rutherford OW, Aamodt AH, Russell D, et al «New anticoagulants in combination with antiplatelet agents» (en anglès). Tidsskr Nor Laegeforen, 136, 18, 11-10-2016, pàg. 1543-1546. DOI: 10.4045/tidsskr.15.1356. ISSN: 0807-7096. PMID: 27731598 [Consulta: 21 juliol 2018].
- ↑ Shehab, Nadine; Laurence S. Sperling, Scott R. Kegler, Daniel S. Budnitz «National Estimates of Emergency Department Visits for Hemorrhage-Related Adverse Events From Clopidogrel Plus Aspirin and From Warfarin». Arch Intern Med, 170, 21, 2010, pàg. 1926-33. DOI: 10.1001/archinternmed.2010.407.
- ↑ Arnau, JM; Capellà, D; Castel, JM; Cereza, G; et al (Eds.) «Antiagregants plaquetaris i risc d'hemorràgia digestiva» (PDF). Butlletí Groc. Fundació Institut Català de Farmacologia, 18, 6, 2005, pàg. 18-19. ISSN: 0214-1922 [Consulta: 17 febrer 2023].
- ↑ Gîrleanu I, Alexandrescu DM, Petris A, Costache II «Barriers of antiaggregant treatment» (en anglès). Rev Med Chir Soc Med Nat Iasi, 118, 2, 2014, pàg. 333-338. ISSN: 0048-7848. PMID: 25076696 [Consulta: 11 juliol 2018].
- ↑ «3,4-Dihydroxybenzoic acid» (en anglès). PubChem. [Consulta: 11 juliol 2018].
- ↑ Kim K, Bae ON, Lim KM, Noh JY, et al «Novel antiplatelet activity of protocatechuic acid through the inhibition of high shear stress-induced platelet aggregation» (PDF) (en anglès). J Pharmacol Exp Ther, 343, 3, Desembre 2012, pàg. 704-711. DOI: 10.1124/jpet.112.198242. ISSN: 1521-0103. PMID: 22984226 [Consulta: 11 juliol 2018].
- ↑ «Paeoniflorin» (en anglès). PubChem. [Consulta: 29 gener 2020].
- ↑ GBIF «Paeonia suffruticosa Andrews» (en castellà). Backbone Taxonomy, Species, 2019; ID7155259 (rev), pàgs: 5 [Consulta: 22 febrer 2020].
- ↑ Ngo T, Kim K, Bian Y, Noh H, et al «Antithrombotic Effects of Paeoniflorin from Paeonia suffruticosa by Selective Inhibition on Shear Stress-Induced Platelet Aggregation» (en anglès). Int J Mol Sci, 20, 20, 11-10-2019, pàg. E5040. DOI: 10.3390/ijms20205040. PMC: 6834133. PMID: 31614534 [Consulta: 29 gener 2020].
- ↑ Ain, QU; Khan, H; Mubarak, MS; Pervaiz, A «Plant Alkaloids as Antiplatelet Agent: Drugs of the Future in the Light of Recent Developments» (en anglès). Front Pharmacol, 7, 22-09-2016, pàg. 292. DOI: 10.3389/fphar.2016.00292. PMC: 5032615. PMID: 27713699 [Consulta: 12 agost 2018].
- ↑ Sánchez, EE «Desintegrinas en veneno de serpientes: un nuevo enfoque en el tratamiento de las enfermedades cardiovasculares, cáncer, diabetes» (en castellà). RFM, 27, 1, Gener 2004, pàg. 10-14. ISSN: 0798-0469 [Consulta: 19 juliol 2018].
- ↑ Kuo, YJ; Chung, CH; Pan, TY; Chuang, WJ; Huang, TF «A Novel αIIbβ3 Antagonist from Snake Venom Prevents Thrombosis without Causing Bleeding» (en anglès). Toxins (Basel), 12, 1, 21-12-2019, pàg. E11. DOI: 10.3390/toxins12010011. ISSN: 2072-6651. PMID: 31877725 [Consulta: 27 gener 2020].
- ↑ Matsui, T; Hamako, J; Titani, K «Structure and function of snake venom proteins affecting platelet plug formation» (en anglès). Toxins (Basel), 2, 1, Gener 2010, pàg. 10-23. DOI: 10.3390/toxins2010010. PMC: 3206619. PMID: 22069544 [Consulta: 19 juliol 2018].
- ↑ GBIF «Bothrops moojeni Hoge, 1966» (en anglès). Backbone Taxonomy, Species, 2019; ID5220820 (rev), pàgs: 4 [Consulta: 17 febrer 2020].
- ↑ de Sousa BB, Mamede CCN, Matias MS, Pereira DFDC, et al «A New Platelet-Aggregation-Inhibiting Factor Isolated from Bothrops moojeni Snake Venom» (en anglès). Biomed Res Int, 2017, Novembre 2017, pàg. 4315832. DOI: 10.1155/2017/4315832. PMC: 5687129. PMID: 29226136 [Consulta: 19 juliol 2018].
- ↑ Post Y, Puschhof J, Beumer J, Kerkkamp HM, et al «Snake Venom Gland Organoids» (en anglès). Cell, 180, 3, 23-01-2020, pàg. 233-247.e21. DOI: 10.1016/j.cell.2019.11.038. ISSN: 1097-4172. PMID: 31978343 [Consulta: 27 gener 2020].
- ↑ Francischetti, IM «Platelet aggregation inhibitors from hematophagous animals» (en anglès). Toxicon, 56, 7, 15-12-2010, pàg. 1130-1144. DOI: 10.1016/j.toxicon.2009.12.003. PMC: 2888830. PMID: 20035779 [Consulta: 14 febrer 2020].
- ↑ UniProt «Anti-platelet aggregation protein (Anopheles stephensi)» (en anglès). Protein knowledgebase. UniProt Consortium, 2018; Maig 23, Q7YT37 (rev), pàgs: 4 [Consulta: 8 setembre 2018].
- ↑ Sugiyama K, Iyori M, Sawaguchi A, Akashi S, et al «The crystal structure of the active domain of Anopheles anti-platelet protein, a powerful anti-coagulant, in complex with an antibody» (en anglès). J Biol Chem, 289, 23, 06-06-2014, pàg. 16303-16312. DOI: 10.1074/jbc.M114.564526. PMC: 4047399. PMID: 24764297 [Consulta: 8 setembre 2018].