Una entitat local menor (tradicionalment anomenada pedania), és una forma d'administració local espanyola que, segons l'Estatut Municipal del 1924, es definia com aquell "agregat, parròquia, llogaret, caseria o vilatge que, essent dins d'un municipi i constituint un nucli separat d'edificacions, formen un conjunt de persones i béns amb interessos col·lectius diferenciables dels generals del municipi". Es regeixen per les diverses lleis reguladores de les comunitats autònomes i per la Llei Reguladora de les Bases de Règim Local (Llei 7/1985, de 2 d'abril):[1]
En l'actualitat, aquesta figura administrativa ha estat substituïda del 1987 ençà a Catalunya per una nova figura: l'entitat municipal descentralitzada. Aquestes entitats de descentralització municipal es governen per una junta de veïns, al capdavant de la qual hi ha el president de l'entitat local menor. Es poden constituir a demanda del nucli de població que aspira a convertir-se en entitat local menor o a petició del mateix ajuntament, o bé per acord de govern de la comunitat autònoma, segons els casos.
Habitualment, les entitats locals menors descentralitzades corresponen a antics municipis que d'aquesta manera recuperen una part de l'autonomia perduda, o a nuclis de població de prou entitat o amb un grup de veïns prou dinàmic dins de municipis extensos amb diverses localitats a l'interior.
En altres comunitats autònomes tenen denominacions específiques, com ara entitat local autònoma a Andalusia, junta veïnal a Cantàbria o parròquia rural a Astúries.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search