![]() (1879) ![]() | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | (de) Friedrich Ludwig Gottlob Frege ![]() 8 novembre 1848 ![]() Wismar (Confederació Germànica) ![]() |
Mort | 26 juliol 1925 ![]() Bad Kleinen (República de Weimar) ![]() |
Sepultura | Friedhof der Hansestadt Wismar (Cementiri de la ciutat hanseàtica de Wismar 53° 52′ 37″ N, 11° 27′ 58″ E / 53.876950°N,11.466226°E |
Formació | Universitat de Göttingen (1871–1874) Universitat de Jena (1869–1871) ![]() |
Director de tesi | Ernst Christian Julius Schering i Alfred Clebsch ![]() |
Q89547790 | Logicisme, Lògica de primer ordre, Lògica de predicats |
Activitat | |
Camp de treball | Filosofia ![]() |
Ocupació | matemàtic |
Ocupador | Universitat de Jena ![]() |
Membre de | |
Professors | Ernst Abbe, Ernst Christian Julius Schering i Wilhelm Weber ![]() |
Influències | |
Obra | |
Obres destacables
| |
Família | |
Cònjuge | Margarete Katharina Sophia Anna Lieseberg ![]() |
![]() |
Gottlob Frege (8 de novembre de 1848 a Wismar - 26 de juliol de 1925 a Bad Kleinen, Imperi alemany) fou un filòsof i matemàtic alemany. Va ser professor de matemàtiques a la Universitat de Jena, i molts entenen que va ser el pare de la filosofia analítica,[1] especialitzant-se en la filosofia del llenguatge, la lògica i les matemàtiques. Tot i que durant la seva vida va ser ignorat en gran manera, Giuseppe Peano (1858–1932), Bertrand Russell (1872–1970) i, fins a cert punt, Ludwig Wittgenstein (1889–1951) van presentar la seva obra a les generacions posteriors de filòsofs. Frege és àmpliament considerat com el lògic més gran des d'Aristòtil, i un dels filòsofs de les matemàtiques més profunds que hi ha hagut.[2]
Les seves contribucions se centren en la lògica formal i en la filosofia del llenguatge. La seva distinció fonamental entre sentit i referència s'inscriu en la tradició que intenta explicar què és el significat d'un mot o expressió. Per a Frege, la majoria de les paraules no tenen sentit, amb excepció dels noms propis, sinó que tenen referència: no es pot dir "què significa una casa?" sinó "a quines entitats ens referim en usar el terme casa?", per exemple. Amb aquesta distinció volia fugir de l'idealisme de Plató que encallava la recerca, ja que feia impossible compartir el sentit (per a cada persona, un element pot voler dir coses diferents) per tractar amb el context social dels mots, molt més objectivable, amb l'ús de les paraules en comptes de l'essència dels éssers.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search