![]() Keith Moon el 1975 | |
Biografia | |
---|---|
Naixement | 23 agost 1946 ![]() Central Middlesex Hospital (Anglaterra) (en) ![]() ![]() |
Mort | 7 setembre 1978 ![]() Mayfair (Anglaterra) ![]() |
Causa de mort | mort accidental, sobredosi ![]() |
Sepultura | Crematori de Golders Green ![]() |
Altres noms | Moon the Loon Moonie Uncle Ernie |
Formació | Alperton Community School (en) ![]() ![]() |
Alçada | 1.750 mm ![]() |
Activitat | |
Ocupació | Músic, productor, actor |
Activitat | 1964 - 1978 |
Membre de | |
Gènere | Rock, art rock, hard rock, power pop |
Instrument | Bateria, percussions, bugle, trompeta, tuba |
Company professional | The Who, Plastic Ono Band, The Jeff Beck Group |
Família | |
Cònjuge | Kim McLagan (1966–1975) ![]() |
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() |
Keith John Moon (Londres, Anglaterra, 23 d'agost de 1946 - ibidem, 7 de setembre de 1978) [1] fou un músic anglès, conegut per ser el bateria de la banda britànica de rock The Who. Es va guanyar el reconeixement pel seu estil exuberant i innovador en la bateria, i el seu excèntric comportament autodestructiu, el que li va valer el sobrenom de «Moon the Loon» («Moon el sonat»). Moon es va unir a The Who el 1964. Va participar en tots els àlbums i senzills des del seu debut, a «Zoot Suit» de 1964, fins a Who Are You de 1978, àlbum que va ser llançat només tres setmanes abans de la seva mort.
Moon va ser conegut per la seva dramàtica i emocionant manera de tocar la bateria, evitant freqüentment els ritmes bàsics, enfocant la seva tècnica en la rapidesa, subratllant els redobles a través dels tambors, tocant ambidestrament el doble bombo i colpejant salvatgement els plats. El van nomimar al Rock and Roll Hall of Fame com un dels grans bateries del rock and roll,[2] i de manera pòstuma, va ser induït al Rock Hall com a membre de The Who el 1990.
El llegat de Moon, com a membre de The Who, com a solista i com una excèntrica personalitat, segueix recollint premis i elogis. Els lectors de la revista Rolling Stone, el van posicionar en el segon lloc entre «Els millors bateries de tots els temps» el 2011,[3] gairebé 35 anys després de la seva mort.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search