![]() | |
Malaltia objecte | dolor, dispnea i fibromiàlgia ![]() |
---|---|
Dades clíniques | |
Risc per l'embaràs | categoria C per a l'embaràs a Austràlia i categoria C per a l'embaràs als EUA ![]() |
Grup farmacològic | morphinan alkaloid (en) ![]() ![]() |
Codi ATC | N02AA01 ![]() |
Dades químiques i físiques | |
Fórmula | C17H19NO3 ![]() |
Massa molecular | 285,136 Da ![]() |
Punt de fusió | 254 °C ![]() |
Identificadors | |
Número CAS | 57-27-2 ![]() |
PubChem (SID) | 5288826 ![]() |
IUPHAR/BPS | 1627 ![]() |
DrugBank | DB00295 ![]() |
ChemSpider | 4450907 ![]() |
UNII | 76I7G6D29C ![]() |
KEGG | D08233 ![]() |
ChEBI | 17303 ![]() |
ChEMBL | CHEMBL70 ![]() |
PDB ligand ID | MOI ![]() |
AEPQ | 100.000.291 |
La morfina és una droga opiàcia analgèsica molt potent, i és el principal component actiu en l'opi, així com l'opiaci prototipus. S'anomena així en record a Morfeu, el déu grec dels somnis.
El 1804 la morfina fou aïllada a França per De Rosne a partir de l'opi (resina de cascall Papaver somniferum).
En els seus inicis, la morfina s'administrava per via estomacal, després aixecant la dermis i dipositant la dosi necessària. Finalment, va adquirir gran popularitat, gràcies a la invenció de la xeringa per Pravaz i sobretot pel seu ús massiu per part dels militars durant la guerra del 1870. A partir de 1952, la síntesi química i de derivats morfínics és possible.
Actualment, la morfina segueix sent l'analgèsic clàssic més eficaç per alleujar els dolors aguts, però el seu ús va disminuint a mesura que apareixen noves drogues sintètiques, que generen una menor addicció i permeten que persones al·lèrgiques a la morfina puguin alleujar els seus dolors.[1]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search