El teatre llatí és el teatre que es feia a l'antiga Roma, incloent-hi texts, música, escenografia, indumentària i costums, representat en llengua llatina. Alguns dramaturgs romans cèlebres van ser Plaute, Terenci i Sèneca, tot i que també destaquen, per exemple, Fabi Dossè, Luci Atti i Titini. Algunes obres són encara ben conegudes, com el Truculent, de Plaute, o nombroses tragèdies de Luci Atti, com Medea o Les troianes, algunes d'elles sobretot gràcies a nombroses adaptacions (de teatre, cinema, òpera, dansa, etc.) d'autors posteriors.
Al contrari dels grecs, pels romans la funció del teatre va passar de ser una forma de formació, filosofia o crítica social, a prendre-hi importància l'entreteniment i l'espectacle per si mateix. La comèdia era extremadament popular, però també es feien tragèdies i altres gèneres pel gust de gaudir d'altres emocions. Es van crear companyies de teatre professionals formades per grups d'actors que feien gires per diverses províncies.
Els romans estaven més preocupats de l'espectacle concret que oferia l'obra teatral que no pas d'estar en harmonia amb el conjunt del món, com feien per exemple els grecs. Així, de vegades van tapar amb fronts escènics bonics paisatges darrere de l'escenari perquè el públic es pogués centrar en l'espectacle dels humans, però també per a proveir-lo de més complexitat, ja que servia també de "decorat" monumental, que ornamentaven amb escenografies pintades de forma realista. També se sap que es van mostrar desitjosos de millorar l'acústica i la visibilitat, cosa palesa en les seves característiques pròpies a les construccions arquitectòniques dedicades a aquestes arts.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search