Charles Mingus | |
---|---|
![]() Charles Mingus vystupuje na U.S. Bicentennial v New York City, 4. července 1976. | |
Základní informace | |
Rodné jméno | Charles Mingus, Jr. |
Narození | 22. dubna 1922![]() |
Původ | Los Angeles, Kalifornie |
Úmrtí | 5. ledna 1979 (56 let)![]() |
Příčina úmrtí | amyotrofická laterální skleróza |
Žánry | Bebop, avant-garde jazz, post-bop |
Povolání | kontrabasista, skladatel, kapelník |
Nástroje | kontrabas, klavír, violoncello, pozoun |
Aktivní roky | 1943–1979 |
Vydavatelé | Atlantic, Candid, Columbia, Debut, Impulse!, Mercury, United Artists |
Členem skupin | The Charles Mingus Quintet Charles Mingus Jazz Workshop Jazz Artists Guild Charles Mingus Sextet Charles Mingus Octet |
Ocenění | Guggenheimovo stipendium (1971) Síň slávy Grammy (1994) Cena Grammy za celoživotní dílo (1996) Cena Grammy za celoživotní dílo (1997) Síň slávy Grammy (1998) … více na Wikidatech |
Manžel(ka) | Sue Mingus (do 1979) Celia Germanis |
Děti | Eric Mingus Charles Mingus III |
Sídla | Cuernavaca (do 1979) Arizona New York |
Web | mingusmingusmingus.com |
![]() | |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Charles Mingus Jr. (22. dubna 1922, Nogales, Arizona – 5. ledna 1979, Cuernavaca, Mexico) byl americký jazzový kontrabasista, skladatel a příležitostný pianista. Je známý i svým bojem proti rasismu.[1]
Charles Mingus je pokládán za jednoho z největších jazzových hudebníků a skladatelů 20. století. Během svého života nahrál několik vysoce ceněných alb. Jeho skladby nejsou moc často prováděny jinými jazzovými hudebníky, a to i přes svou melodičnost a osobitost. Jeho ansámbly prošla spousta jazzových muzikantů, někteří z nich se později proslavili se svými vlastními soubory. Mingus dokázal často překvapit nejen tím, že si do svých ansámblů vybíral méně známé hudebníky, ale i nekonvenční nástrojovou pestrostí svých ansámblů.
Mingus byl také náchylný k depresím. Střídala se u něj krátká extrémně tvořivá období a dlouhá období, kdy nesložil téměř nic. Jeho výbušný temperament ho „proslavil“ téměř stejně jako jeho hudba. Vysloužil si jím přezdívku „Angry Man of Jazz“ (Zlý muž jazzu).
Jeho hudba je živelný a oduševnělý hard bop, ovlivněný gospely a free jazzem. I když sám Mingus nenáviděl jakékoli škatulkování, tvoří jeho vlastní hudba jedinečnou jazzovou kategorii, která spojila tradiční jazz s do té doby neprozkoumanými jazzovými zákoutími. Mingus kladl důraz hlavně na kolektivní improvizaci; vždy dával pozor na to, jak se nechává každý hudebník ovlivnit skupinou jako celkem. Když sestavoval jednotlivé ansámbly, vybíral si hudebníky nejen podle jejich schopností, ale velmi důležitá pro něj byla také jejich osobnost. Snažil se vytvořit jedinečnou hudbu, kterou měli hrát jedineční lidé.
Díky svému výjimečnému způsobu kompozice pro středně velké soubory a pro schopnost vyzdvihnout talent jednotlivých členů ve svých seskupeních bývá často označován za následovníka hudebního odkazu Duke Ellingtona, jehož si Charles vážil a choval k němu obdiv.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search