Mwai Kibaki | |
---|---|
![]() Mwai Kibaki (23. února 2012) | |
3. prezident Keni | |
Ve funkci: 30. prosince 2002 – 9. dubna 2013 | |
Předchůdce | Daniel arap Moi |
Nástupce | Uhuru Kenyatta |
Viceprezident Keni | |
Ve funkci: 14. října 1978 – 24. března 1988 | |
Prezident | Daniel arap Moi |
Předchůdce | Daniel arap Moi |
Nástupce | Josephat Karanja |
Ministr financí Keni | |
Ve funkci: 1969 – 1982 | |
Předchůdce | James Gichuru |
Nástupce | Arthur Magugu |
Stranická příslušnost | |
Členství | Keňská africká národní unie, Demokratická strana Keni |
Rodné jméno | Emilio Stanley Mwai Kibaki |
Narození | 15. listopadu 1931 Gatuyaini |
Úmrtí | 21. dubna 2022 (ve věku 90 let) Nairobi |
Místo pohřbení | Munyange |
Choť | Lucy Kibaki (od 1962) |
Alma mater | Univerzita Makerere Nyeri High School Londýnská škola ekonomie Mang'u High School |
Profese | ekonom a politik |
Náboženství | křesťanství |
Commons | Mwai Kibaki |
Některá data mohou pocházet z datové položky. |
Mwai Kibaki (15. listopadu 1931 – 21. dubna 2022)[1][2] byl prezident Keni. V letech 1978 až 1988 byl viceprezidentem Keni, mezi lety 1978 až 1991 byl ministrem. Jako prezident nastoupil 30. prosince 2002 po Danielu Moiovi, funkční období mu vypršelo v dubnu 2013.
Pochází z národa Kikujů narodil se ve vesnici Gatuyaini v Centrální oblasti. Italští misionáři ho pokřtili jménem Emilio Stanley, které však nepoužívá. Jeho příjmení znamená v kikujštině tabák, protože jeho rodiče se živili pěstováním tabáku.[3] Vystudoval ekonomii na Makerere University v Kampale, ve studiu pokračoval na London School of Economics. Po návratu do Keni se zapojil do politiky a stal se funkcionářem vládní Keňské africké národní unie, zastával funkce ministra financí a viceprezidenta. V roce 1992, kdy byl v zemi zrušen systém jedné strany, vystoupil z KANU a založil vlastní Demokratickou stranu Keni, byl jejím poslancem a od roku 1998 oficiálním lídrem opozice. V prezidentských volbách roku 1992 skončil na třetím místě a v roce 1997 na druhém místě. V roce 2002, kdy už dosavadní prezident Daniel arap Moi nemohl kandidovat, vytvořil Kibaki širokou koalici National Rainbow Coalition a ziskem 61,3 % jasně porazil kandidáta KANU Uhuru Kenyattu. Prezidentský slib skládal na kolečkovém křesle, protože byl během volební kampaně zraněn při autonehodě. V roce 2005 inicioval referendum o nové ústavě, v němž se však většina voličů vyslovila proti prezidentskému návrhu.[4] Prezidentské volby v roce 2007 Kibaki těsně vyhrál, jeho hlavní protivník Raila Odinga ho však obvinil ze zmanipulování výsledků. Následovala vlna protestů, které přerostly v krvavé konflikty[4] mezi Kikuji a národností Luo, z níž pochází Odinga.[5] Teprve v únoru 2008 bylo uzavřeno příměří a Odinga byl jmenován předsedou vlády. V roce 2010 proběhlo další referendum o změně ústavy, tentokrát se Kibakimu podařilo svůj návrh prosadit. Podle ústavy už nesměl potřetí kandidovat na prezidenta a předal moc Uhuru Kenyattovi.
Kibaki měl pověst technokrata a pragmatika, na rozdíl od většiny afrických vůdců se vyhýbal siláckému vystupování a vytváření kultu osobnosti, konflikty se snažil řešit dohodou.[6] Na počátku své vlády vyhlásil program boje s přebujelou korupcí a za zefektivnění státní správy, který však neskončil příliš úspěšně.[7] Zpočátku se mu dařilo nastartovat keňskou ekonomiku,[4] která rostla až o sedm procent ročně, ale politický neklid v zemi a Světová finanční krize 2008 tento proces zastavily.[8] Kibaki po odchodu z funkce patří k nejbohatším Keňanům, trvá však na tom, že se nijak neobohatil ze státní pokladny.[9]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search