Augustin Senromerske rige | |
---|---|
![]() Det ældste kendte billede af Augustin fra 500-tallet i Laterankirken i Rom. | |
Personlig information | |
Født | 13. november 354 ![]() Tagaste, Algeriet/Frankrig ![]() |
Død | 28. august 430 (75 år) ![]() Hippo Regius, Algeriet/Frankrig ![]() |
Gravsted | San Pietro i Ciel d'Oro ![]() |
Far | Patricius ![]() |
Mor | Sankt Monica ![]() |
Søskende | Navigius af Hippo, Perpetua af Hippo ![]() |
Ægtefælle | Blev aldrig gift ![]() |
Barn | Adeodatus ![]() |
Uddannelse og virke | |
Beskæftigelse | Teolog, musikteoretiker, selvbiograf, historiker, katolsk præst, forfatter, prædikant, filosof, digter, katolsk biskop med flere ![]() |
Fagområde | Teologi, filosofi ![]() |
Elever | Heraclius af Hippo ![]() |
Kendte værker | Om Treenigheden, Om Guds stad, Augustins bekendelser ![]() |
Påvirket af | Sankt Ambrosius ![]() |
Information med symbolet ![]() |
Augustin af Hippo eller Aurelius Augustinus (født 13. november 354, død 28. august 430) var den mest berømte teolog, kirkefader og filosof i senantikken. Hans far var hedensk og hans mor var kristen.
På grund af hans åbenhjertige selvbiografi – en af de første – ved vi mere om Augustin end om nogen anden fra samme tid. Han blev født i den romerske by Tagaste (det nuværende Souk Ahras i Algeriet) på den nordafrikanske kyst. Han studerede de latinske klassikere i Karthago med tanke på at blive sagfører og tog en tjenestepige til elskerinde. Han underviste i filosofi i Karthago, inden han drog til Rom, hvor senatet stadigvæk holdt til, og derfra til Milano, hvor kejser Theodosius den Store holdt hof, og hvor Augustin blev udnævnt til professor i retorik i 384. Han lod sig døbe i 386, og efter fem år på Sicilien og i Tagaste, blev han udnævnt til biskop i Hippo i 396. Her boede han til sin død. Hans sidste år var en meget urolig tid, idet vandalerne krydsede Middelhavet til Nordafrika og bevægede sig vestpå mod Hippo og Karthago. Som de fleste germanske stammer var vandalerne arianere, og Augustin så den katolske kirkes autoritet vakle i takt med deres fremrykken. For ham var hans skrifter ingen teoretisk bevisførelse, men en desperat kamp for den type kristendom, han mente var den rigtige. Han anså det som en realistisk mulighed, at han kunne ende som martyr.[1]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search