Slaget ved Saule | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Del af De Liviske Korstog | |||||||
![]() Kort over Terra Mariae i 1260, stedet for Slaget ved Saule er angivet. |
|||||||
|
|||||||
Parter | |||||||
![]() Storfyrstendømmet Litauen | ![]() Republikken Pskov Liver Letgallere |
||||||
Ledere | |||||||
Fyrst Vykintas Fyrst Mindaugas | ordensmesteren Volquin † | ||||||
Styrke | |||||||
4.000 til 5.000 | 3.000 | ||||||
Tab | |||||||
Uvist | 48–60 ridere dræbt 2700 døde |
Slaget ved Saule (litauisk: Saulės mūšis ellerŠiaulių mūšis, tysk: Schlacht von Schaulen, lettisk: Saules kauja, estisk: Saule lahing) blev udkæmpet den 22. september 1236 mellem Sværdbroderordenen og de hedenske semgallere, litauere og ẑemaitijanere. Omkring 50-60 riddere blev dræbt, herunder ordensmesteren Volkwin; det var det første virkeligt betydningsfulde nederlag, ordenen havde lidt i det baltiske område[1]. Sværdbroderordenen, som var den første katolske ridderorden oprettet i Baltikum, led et nederlag af så stort omfang, at den var tvunget til at slutte sig til den Tyske Orden i 1237. Slagets udfald fik kurlændere, semgallere og selere, der var baltiske stammer tidligere underkuede af Sværdbroderordenen, til at gøre opstand. 30 års sejre i området på venstre bred af Daugava gik tabt[2].
{{cite encyclopedia}}
: Eksplicit brug af et al. i: |editor=
(hjælp)
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search