Kotitietokone tai kotimikro on vanhahtava käsite, jolla tarkoitetaan etenkin 1980-luvulla suosittuja edullisia ja pienikokoisia mikrotietokoneita ja henkilökohtaisia tietokoneita, joita myytiin pääasiassa tavallisiin koteihin. Koneita markkinoitiin paitsi peli- ja harrastuskäyttöön, myös hyötykäyttöön.[1][2] Yksi merkittävimmistä eroista ammattikäyttöön ja kotikäyttöön markkinoitavissa tietokoneissa on ollut niiden hinta, mutta ero on hämärtynyt tekniikan kehittyessä ja hintojen laskiessa.
Varhaisimmat 1970-luvulla kotiin myytävät tietokoneet olivat rakennussarjoista koottavia. Tunnettu tällainen kone oli Altair 8800 (1975). Suomessa merkittävä oli kotimainen Telmac (1977). Rakennussarjoista koottavissa tietokoneissa ei usein ollut näyttöä eikä näppäimistöä.
Usein kotimikrojen aikakauden katsotaan alkaneen vuonna 1977, jolloin julkaistiin kolme merkittävää valmiiksi koottua ja näytöllä varustettua kotitietokonetta, eli niin kutsuttu "vuoden 1977 kolmikko": Commodore PET, TRS-80 sekä Apple II.[3] Kotikäyttöön markkinoidut tietokoneet yleistyivät myös yrityskäytössä hyötyohjelmien kuten VisiCalc julkaisun myötä.[4]
Merkittävä muutos kotitietokoneiden myötä oli ihmisten ajattelutavassa ja suhtautumisessa tietokoneisiin: tietokoneet eivät enää rajoittuneet vain tietojenkäsittelyyn suurissa organisaatioissa.[5] Kotitietokoneiden hintasota laski merkittävästi tietokoneiden hintoja.[6]
Tyypillisessä kotitietokoneessa oli näppäimistö ja keskusyksikkö rakennettu samaan koteloon, ja näyttölaitteena käytettiin lähes aina televisiota, harvoin videomonitoria. Tallennusvälineenä oli yleensä C-kasetti tai levyke, jota käsittelevä asema oli joko ulkoinen lisälaite tai kuului kiinteästi keskusyksikköön. Tavallisimpia suorittimia olivat 8-bittiset MOS 6502 ja Zilog Z80 sekä 16/32-bittinen Motorola 68000. 8-bittisissä kotimikroissa käyttöjärjestelmän komentoliittymän virkaa toimitti yleensä BASIC-tulkki. Useissa malleissa oli tyypillistä perustoimintojen toteuttaminen ulkoisten laajennusyksiköiden kautta, esimerkkinä levykeasema.
1980-luvulla tyypillinen ohjelmointikieli oli BASIC, joskin konekieli oli tehokkaampaa. Aikakauden tietokonealan lehdissä oli koodilistauksia, jonka kautta pystyi opettelemaan ohjelmointia.[7]
Koska markkinoilla oli useita keskenään yhteensopimattomia kotitietokonemalleja, kiistelivät niiden käyttäjät usein omien laitteidensa paremmuudesta. Esimerkiksi Amigan käyttäjät naljailivat Atari ST -käyttäjille ja päinvastoin. Tämäntyyppisiä kiistoja on kutsuttu konesodiksi.
1980-luvun puolivälissä kotitietokoneiden kysyntä Britanniassa romahti.[5]
Ammattikäyttöön tarkoitetut IBM PC -yhteensopivat kloonikoneet yleistyivät kotikäytössä 1980-luvun lopulla hintojen laskiessa.[8] IBM PC:n etu Applen tietokoneisiin nähden oli kolmansien osapuolien mahdollisuudet kehittää ja myydä ohjelmistoja alustalle.[9] Samaan aikaan neljännen sukupolven pelikonsolit yleistyivät. Kotimikroaikakauden voidaan katsoa päättyneen merkittävän kotitietokonevalmistajan Commodoren konkurssiin vuonna 1994.
Kotitietokoneiden pelejä ja muita ohjelmia voidaan ajaa myös nykyisin käytetyissä tietokoneissa emulaattoriohjelmien avulla.
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search