Olavi Paavolainen | |
---|---|
![]() Olavi Paavolainen vuonna 1928. |
|
Henkilötiedot | |
Syntynyt | 17. syyskuuta 1903 Kivennapa |
Kuollut | 19. heinäkuuta 1964 (60 vuotta) Helsinki |
Kansalaisuus | suomalainen |
Ammatti | kirjailija, esseisti, toimittaja |
Kirjailija | |
Salanimi | Olavi Lauri |
Kirjallinen suuntaus | Tulenkantajat |
Esikoisteos | Valtatiet (1928) |
Aiheesta muualla | |
Löydä lisää kirjailijoitaKirjallisuuden teemasivulta |
|
Olavi Paavolainen (17. syyskuuta 1903 Kivennapa – 19. heinäkuuta 1964 Helsinki) oli suomalainen kirjailija, esseisti, toimittaja ja kulttuurivaikuttaja. Paavolainen kulki 1920-luvulla modernismin aallonharjalla muun muassa ystäviensä Mika Waltarin, Yrjö Jylhän ja Katri Valan kanssa ja vaikutti Tulenkantajissa, tunnetussa Eurooppa-mielisessä kirjailijaseurassa. 1920- ja 1930-luvun teksteissään Paavolainen esitteli suomalaisille aikansa kulttuuri-ilmiöitä surrealismista kansallissosialismiin. Paavolaisen 1940-luvun tunnetuinta antia on sotapäiväkirja Synkkä yksinpuhelu (1946),[1] jonka monipuolinen sisältö on seurausta näköalapaikoista Mikkelin päämajassa, Helsingissä ja rintamalla, joista Paavolainen sai sotaa seurata. Sotien jälkeen hän keskittyi johtamaan Yleisradion radioteatteria.[2]
© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search