Tuomarinohjeet (ruots. Domarregler, Muutamia yleisiä ohjeita, joita tuomarin on aina noudatettava) on kokoelma Olaus Petrin 1500-luvulla kokoamia tuomarien noudatettavaksi tarkoitettuja eettisiä ohjeita. Niitä ei ole vahvistettu viralliseksi laiksi, mutta Ruotsissa ja Suomessa ne on vanhan tavan mukaan painettu lakikirjojen alkusivuille.[1][2][3] Nykyäänkin ne ovat painettuina Suomen Laki -teoksessa.
Olaus Petrin tuomarinohjeet kuuluvat pitkään tuomareille annettavien ohjeiden perinteeseen, jonka edustajia löytyy jo Vanhasta testamentista[1] ja muinaisen Egyptin teksteistä. Ohjeet ovat Raamattuun, antiikin roomalaiseen ja kanoniseen oikeustraditioon sekä germaanis-pohjoismaisiin perinnäistapoihin liittyviä, ja suurelta osin ne ovat yhtäpitäviä nykyisenkin lainsäädännön kanssa.
Erityisesti mukana olevat, jo kirjoittamishetkellä vanhat sananlaskut ovat muodostuneet suomalaisen kansanperinteen osaksi: "Mikä ei ole oikeus ja kohtuus, se ei voi olla lakikaan." Osa valojen vannottamiseen liittyvistä käytännön ohjeista on menettänyt uudemman lainsäädännön myötä merkityksensä, mutta osa ohjeista on edelleen ajankohtaisia hyvän oikeudenkäytön perusteita: "Tuntemattoman miehen todistus ei kelpaa", tuo esille syytetyn oikeuden kuulustella todistajaa, mikä on herättänyt keskustelua terrorismioikeudenkäyntien yhteydessä.
Tuomarinohjeisiin sisältyy ajatus siitä, että rikollista rangaistaan tämän ojentamiseksi parempaan. Tämä ei ole oikeushistoriallisesti katsottuna mitenkään itsestään selvä ajatus, sillä Olaus Petrin aikana rangaistuskäytäntö pääasiassa muuttui ankarammaksi, kun Ruotsi kehittyi keskitetysti hallituksi valtioksi. Ajan oikeuskäytännössä rangaistusten päätarkoituksena pidettiin usein kansan pelottamista ja jumalallisen koston toteuttamista jo maan päällä. Olaus Petrin näkemys sai laajempaa kannatusta oikeusfilosofien keskuudessa vasta valistusajalla.
Olaus Petrin myötätunto on tavallisen ihmisen puolella, mikä sopii Olaus Petrin edustaman varhaisen reformaation teologiseen linjaan. Tuomarin vastuuta toiminnastaan Jumalalle korostetaan, ja häntä varoitetaan useaan otteeseen välttämään aiheettomien tai liiallisten sakkojen määräämistä oman voiton toivossa. Ohjeiden loppuyhteenvedossakin sanotaan: "Ei väärä sakko yhtäkään tee herraa rikkahaksi, Mut laki sekä oikeus on Herran kunniaksi." Ohjeissa painotetaan myös kansalaisten oikeusturvaa sekä yhteiskunnallista ja oikeudellista tasa-arvoa.
<ref>
-elementti; viitettä OlavusPetri1545
ei löytynyt© MMXXIII Rich X Search. We shall prevail. All rights reserved. Rich X Search